- 9 Jul 2023
- 6.549
Den er lettlest. Sett av et par timer et par kvelder, så holder det i massevis.Tror jeg går for engelsk selv da ja. Men jeg har en del bøker som ligger foran i køen. Så blir nok ikke før om en stund at jeg får lest den.
Følg med på videoen nedenfor for å se hvordan du installerer nettstedet vårt som en nettapp på startskjermen.
Notat: This feature currently requires accessing the site using the built-in Safari browser.
Den er lettlest. Sett av et par timer et par kvelder, så holder det i massevis.Tror jeg går for engelsk selv da ja. Men jeg har en del bøker som ligger foran i køen. Så blir nok ikke før om en stund at jeg får lest den.
Det som er litt synd er jo at Æ boka fra 1998 skrevet av Kjetil Siem tidlig i United karrieren til Ole var det langt mer fres i, mens en håpet jo at den Solskjærboka som ble utgitt like etter at han la opp skulle være noe mer interessant og fyldig. Dessverre var det oftest at sitater fra langt bedre bøker (som Jaap Stams eller Roy Keanes) at det ble litt variasjon fra det mer tall og siffer fokuserte innholdet, samt at Ole var en snill og god gutt som stort sett aldri gjorde noe galt.Enig med deg her. Jeg leste denne for noen år siden og dette er nok en av de dårligste biografiene jeg har lest.
Etter den ble det "Aldri Aldri" av Colleen Hoover & Tarryn Fisher."De kaller meg ulven" av Zeshan Shakar.
Husker første gang jeg leste The Ultimate Hitchhikers Guide - seks historier. Jeg lo høyt så tårene rant innimellomHadde faktisk ikke lest The Hitchhiker's Guide to the Galaxy av Douglas Adams, så da har jeg gjort det. Dette ble jo etter hvert til en hel franchise basert på hørespillet (og deretter romanen) fra seint 1970-tall, og det er jo såpass kjent at jeg ikke kan ha unngått å få med meg noe fra før av. Anyway, dette var en fin leseopplevelse. Boka er jo morsom og finurlig, noen ganger så finurlig at det er vanskelig å se for seg det det skrives om, men det viktigste får man med seg. Jeg tenkte først at jeg ikke kom til å lese flere bøker i serien, men det spørs om jeg ikke må gjøre det etter hvert, for såpass underholdende er det -- og selv om jeg vet hva svaret er, vet jeg ennå ikke hva spørsmålet var...
I dag ble jeg ferdig med "Spion og forræder" av Ben Macintyre. Denne kunne kanskje havnet på min topp 10-liste over tidenes beste bøker jeg har lest. Dette er en sann historie om den russiske spionen Oleg Gordijevskij som hoppet av til vesten og begynte å spionere for MI6, samtidig som han jobbet for KGB.
Veldig interessant bok for oss som har opplevd den kalde krigen, ja- leste meg litt opp han fyren i ettertid også. Og dette med Treholt også inne i historien gjør den ekstra interessant.Da er jeg godt i gang med denne, og det er veldig bra saker. Jeg har lest mange spionromaner (jeg opplevde jo en del av den kalde krigen), men her overgår virkeligheten fantasien.
Takk for tipset, hadde gått under min radar.![]()
En stund siden jeg har lest den, men "The Mechanical Hound" er et konsept som gjorde inntrykk den gangen, og som sitter igjen fortsatt. Politiet i diverse usjarmerende land bruker noe lignende allerede, og mulighetene for statlig kontroll, manipulasjon og overvåking gjennom teknologi er jo, som du sier, noe Bradbury traff godt på.Da har jeg lest enda en klassiker, Fahrenheit-451 av Ray Bradbury. I motsetning til de andre bøkene jeg har lest så langt i sommer, som jeg kjenner gjennom film, TV, eller har lest om, så var dette en roman jeg bare hadde hørt om og visste sånn omtrentlig hva sjangeren var. Dette var nok en god leseopplevelse. Bradbury skriver enkelt og effektivt, og er flink til å skape bilder i hodet på leseren (i alle fall denne leseren). Selv om jeg syns språket er litt for overforklarende til tider, noe jeg ikke liker, så kan jeg forstå dette gjennom at hovedpersonen Guy Montag er fokalisert (altså ikke i jeg-form, men vi har tilgang på hans tanker og følelser). Romanen er en typisk dystopi, og den framstår spesielt relevant i dag i forbindelse med politisk korrekthet, sensur og kontroll av befolkninga. Jeg vil si at den kan kalles en Nineteen Eighty-Four light, og her kan jeg ikke tenke meg annet enn at Bradbury har latt seg inspirere. Fahrenheit-451 er ikke fullt så god, ikke i nærheten av like brutal, men bortimot like relevant; så må jeg også si at Bradbury treffer forbløffende godt på noen av sine framtidsvisjoner.
Vi bruker essensielle informasjonskapsler for å få dette nettstedet til å fungere, og valgfrie informasjonskapsler for å forbedre opplevelsen din.